Tidigare...
Gillar du mig? Den knäppa enstöringen?
Det var därför jag kom fram till dig. Då du är en knäppis skulle du förstå mig.
- Hon är en säkerhetsrisk. - Jag kommer fortsätta träffa Riley.
Ni är alla galna. Allt kommer brinna, och ni kommer alla bli dödskallar!
- Du ville prata? - Tror inte jag kan göra det här längre.
- Och om jag vill sluta? - Det finns inget slut.
- Vi utvecklar en AI. - Mr. Ellison. Jag heter John Henry.
- AI behöver tränas. - Ni lärde den regler. Men ingen etik.
Vad betyder det här för dig? Jag ser det i mina drömmar. Det betyder något.
- Det är skrivet i blod på källarväggen. - Du är trött. Du har varit sjuk.
Att jaga mördarrobotar kan göra så.
Berätta om de tre punkterna.
Översättning: TAZ
1490, landsteg den Spanska upptäckaren Cabeza de Vaca, här i den nya världen.
Han attackerades och fångades direkt.
Nästan alla hans medresenärer mördades.
Förslavad, valde de Vaca att ta till sig deras tro och deras sätt.
Han blev en helare. Med tiden så befriades han.
De Vaca drog till sig egna troende, som trodde han hade makten över liv och död.
Öknen hade förändrat honom.
Han var inte den förste, och han skulle inte bli den siste.
Det är som att världen dragits undan från mina fötter.
Jag vet inte vad som är verkligt eller inte.
Eileen, det du beskriver är vanligt bland upplevelser som dina.
När en person upplever något bortom mänskligt förstånd, upplever vi rädsla.
Att vi tappat kontrollen. En känsla av isolering.
Och en djup, nästan existentiell ensamhet.
Och du... Fröken fluga på väggen.
Vad har fört dig hit idag?
- Jag heter Sarah. - Hej, Sarah. Välkommen.
Jag är här för att det förekommit rapporter om UFO med det här märket.
- Behöver ta reda på vad det betyder. - Det är viktigt för dig.
Jag har drömt om det.
Jag har mardrömmar.
Är det mardrömmar, eller minnen?
Min son tror att jag är galen.
Galen kanske är fel ord.
Men han tvivlar på mig. Han har aldrig gjort det innan.
Om det är något vi förstår här, så är det tvivel.
Jag har mer foton på min hemsida.
Det här är äkta foton på robotarna.
De här rymdfarkosterna har setts på olika ställen i staten.
- Utomjordiska, inte militära? - Definitivt inte militära.
Robotarnas drivkapacitet är mycket bättre än något vår militär har.
The Predator, the Reaper. Inget är ens i närheten av det här.
Och symbolen?
Några vittnen har sagt att de sett de tre punkterna på skrovet.
Det refereras även till symbolen i Abrahams bloggar.
Abraham, påstod sig vara en forskare som arbetade med ett hemligt projekt-
-som mörklades av myndigheterna.
Metallegeringen som han arbetade med visade en större dragfasthållhet än vår.
Eld, explosioner, extremt tryck.
Den här metallen klarar allt. Den var helt enkelt oförstörbar.
Vart hittar jag Abraham?
Ja, det är miljon-frågan.
Jag vet inte. Ingen vet.
Abraham bloggade ett fåtal gånger, sen försvann han för sex månader sedan.
Tror du nån dödade honom?
Jag kan din sort.
Kom ut, titta på knäppgökarna.
- Få ett gott skratt på vår bekostnad. - Jag skrattar inte åt nån.
Njut av resten av knäppisshowen.
Är du intresserad av Abraham?
- Hej, John? - Hej, kommer du hem?
Nej, jag har en ledtråd. Jag blir sen.
Från flygande tefatskonventet.
UFO upplevelserna, ja.
Det finns en bloggare vid namn Abraham. Han kan ha jobbat med endoskelett.
Vi vet hur tillförlitliga bloggare är.
- Varför måste du vara så sarkastisk? - Mamma...
Var försiktig bara, okej?
- Jag tyckte mitt rum var en katastrof. - Ditt rum är en katastrof.
Berry Bonanza eller Peachy Keen?
- Det här är ett pågående arbete, okej? - Det är säkerligen något.
- Mår du bra? - Härligt lugn. Verkar jag inte lugn?
Du ler med munnen, men inte med ögonen.
Du gör det precis nu.
Jag flippade ur hos min styvmamma.
Vad menar du med, "flippade ur"?
Två av barnen bråkade. Och det tog på mig.
- Så jag fick ett litet utbrott. - För vad?
De är så naiva, du vet?
De vet inte hur bra de har det.
Allt de gör är att klaga på allt, och alla i skolan är likadana.
Det är som ett stort klagomaraton.
Du har tur att din mamma hemundervisar dig.
Ja, det har varit häftigt.
- Du köpte ingen smoothie till mig. - Förlåt. Visste inte att du var här.
Jag är alltid här.
Cameron. Jag tror inte färgen räcker. Kan inte du gå och köpa mer?
Du har 38 kvadratmeter att måla. Det du har borde räcka.
Två lager. Det är mer jobb än det ser ut.
- Jag har ett jobb också. - Kan du göra det i det andra rummet?
Snälla?
Peachy keen är min favorit.
Kom hit.
Du är en söt flicka. Vad heter du?
Vet Abraham att vi kommer?
- Abraham bor inte här. Det gör jag. - Men du sa...
Om du är intresserad av Abraham, så vill du se det här.
Abraham är en pseudonym.
Alan Park är hans riktiga namn. Har en Fil.kand.-examen från MIT.
- Specialiserad på Lidar. - Ljusdetektering och förekomst.
Om du vet vad det betyder, så vet du att Lidar är en optisk fjärranalysteknik.
Som radar. Fast med ljus.
- Dess huvuddel är... - Robotar.
Du säger det som att det är en dålig sak. Allt jag kan erbjuda är te.
Du ser ut som en kaffetyp.
- Det har jag hört förut. - Typ "A".
Fokuserad...målinriktad.
Ändå står jag här med en kopp kamomill- te. Kan jag ställa en personlig fråga?
- Kan jag stoppa dig? - Vad gör du härute? I öknen?
- Letar efter svar. - Om Abraham?
Abraham, livet.
Om regeringen gömmer små gröna män i bombkällare.
Hur man gör den perfekta koppen med te.
- Och du? - Jag har inte klurat ut alla frågor än.
Att ha en tvivlare i huset hjälper inte.
Och du? Har du familj? Eller är det enmansoperation?
Bara jag, och prärievargarna.
Avskildhet. Jag minns det ömt.
För det mesta älskar jag det.
För det mesta.
Det här...är robotiakttagelser.
Och det här... är iakttagelser av Abraham.
Den här är den senaste.
Då är det där vi börjar.
Det här rummet är så bedårande. Hur kan du inte gilla det?
För att jag inte är åtta år. Och för att mamma försöker bevara mig som barn.
- Samma minut hon åkte, kom penseln fram. - Vart åkte hon?
- Det vill du inte veta. - Jo, det vill jag faktiskt.
- Varför? - Hon är din mamma. Jag bryr mig om dig.
Du har något där.
- Vad har hänt? - Inget.
Det är ett blåmärke. Vem har gjort det?
- John, snälla. - Din fosterpappa?
- Nej, det var ingen, okej? - Jag ska spöa honom.
Det var inte han, okej? Jag lovar. Släpp det.
Svaret är fortfarande nej. Jag kan inte göra det du ber om.
Synd. Jag trodde att en god natts sömn skulle få dig att tänka om.
- Jag sov inte. - John Henry, behöver nån att prata med.
Dr. Sherman är borta för att han...det...dödade honom.
Det var inte mord, Mr. Ellison. Det sa du själv.
Du sa att jag var vårdslös som skapade John, utan att lära han om rätt och fel.
Det här är vårt tillfälle att rätta till det.
"Vårt" tillfälle?
Din religiösa tro och faderliga instinkt-
-gör dig till den ideala kandidaten att fostra hans utveckling.
Den där saken dödade 20 FBI-agenter.
Den behöver mycket mer än prat.
Programmet som bär ansvaret för de morden är borta.
John Henry-programmet är inte mer ansvarig för dödsfallen än du och jag.
Många tror att känselvana är väsentligt för en AI:s utveckling.
Hans kropp är bara ett verktyg.
Ett gränssnitt.
Vi kontrollerar honom.
Du kontrollerar honom.
Och när John Henry är klar med... sin utveckling...
När han inser vad hans verktyg är kapabelt till...
Vet du hur kraftfull han blir?
Kor är mer kraftfulla, Mr. Ellison.
Men jag är hellre bonden med geväret.
Prata med John Henry.
Lär honom skilja på rätt och fel.
Abraham sågs här för en vecka sedan.
- Av vem? - Vet inte. Anonym post i ett chattrum.
- Tillhör du många diskussionsgrupper? - Jag är inte mycket för datorer.
Oftast går de hand i hand. Datorer, teknologi, visitationer.
Inte för mig. Jag är bara intresserad av robotarna.
Märkningen. Det som Abraham såg.
- Allt kommer tillbaka till Abraham. - Jag antar det.
Vad gör vi här?
Just nu, ska jag gå och pinka.
Abraham.
Var är han? Om du vet, berätta.
Jag är Abraham. Det är mig du letar efter.
Mitt riktiga namn är Alan Park.
- Vad mer är riktigt? - Alltihopa.
Forskningen, bloggarna. Allt är sant.
Utom kvinnodelen.
Mitt liv var i fara. Behövde gömma mig.
- Det räcker inte. - Några år efter MIT-
-började jag jobba för ett flygbolag. Där blev jag tillfrågad av ett företag-
-som behövde min expertis om Lidar.
Pengarna var bra. Mer än bra. Det var otroligt.
- De gav oss bilar, företagsboende. - Vad var projektet?
Det är det som är saken. Jag visste aldrig. Ingen visste.
Alla skrev under ett tystnadavtal. Alla arbetade isolerade.
Men vi hade tillträde till teknologi och material som jag aldrig sett.
Var det militärt?
Jag började blogga.
Frågade om nån visste vad det var jag arbetade med.
Konstiga saker började hända.
Hade inbrott i min lägenhet-
-och en dag när jag åkte hem från jobbet fungerade inte mina bromsar.
Nästa morgon gick jag till banken och tog ut alla mina besparingar.
- Gick under jorden. - Vilken täckmantel.
- Jag kunde inte ta några risker. - Du tog en risk med mig.
Du vet något om det här som inte jag vet. Det ser jag.
Har du bevis?
Kan du bevisa något av det du sagt?
Jag har en bit. Metallen jag arbetade med. Jag stal en bit innan jag stack.
- Var finns den? - I en lagerlokal. Jag hyr den.
- Jag kör. - Det är inte säkert.
Det är det aldrig.
Är du okej?
Jag förstår om du inte är det.
- Jag vill att du berättar det isåfall. - Det är okej.
Den här röda färgen kanske är för ljus. Den bruna kanske var bättre.
Den är perfekt. Du är bara inte van.
Damen i affären sa att jag var en höstmänniska.
Jag har inte ens sett en höst.
Varför valde du mig?
- Har alltid velat fråga det. - Men det har du aldrig gjort.
Trodde du skulle berätta när tiden var inne.
- Jag tror det är nu. - Nej, sötnos.
Tiden är förbi.
- Vad har hänt med ditt ansikte? - Inget.
- Hur skadades du? - Det var inget. Gick in i en dörr.
Vilken del? Av dörren.
Jag vet inte. Bara en dörr.
- Jag gillar din stjärna. - Ursäkta?
- Din tatuering. Den är grym. - Tackar.
Jag har funderat på att skaffa en.
Får jag titta på din?
- Gjorde det ont? - Inte så mycket.
Du stack nålar nålar i ditt skinn.
Nålar kan vara smärtsamma.
Hallå... Vad pågår här?
Jag tittar på hennes stjärna.
Hon funderar på att skaffa en.
En tatuering? På vad?
En tiger eller en varg.
Har inte bestämt mig än.
Vi behöver prata.
Det är lugnt. Säkert.
Prata.
Saknade dig på körens träning.
Tror du inte min fru märker när hennes bästa baryton är borta.
- Saker har varit galna. - Vi behöver se mer av dig, inte mindre.
Minns du att jag kommer från en stor familj? Sju barn.
Innan Lila och jag gifte oss, brukade vi prata långt in på nätterna-
-om hur många barn vi skulle ha. - Familj är en välsignelse.
Ja, hon ville ha tre, kanske fyra. Jag, mellan fyra och fem.
Låter som att det gick att kompromissa.
Antar att hon ville vänta tills hon var klarat av Quantico. Jag höll med.
Hon utexaminerades 1:a September, 2001.
Vi försökte hålla det löftet samma natt.
- Tio dagar senare... - 11:e September.
Bestämde hon att hon inte ville bli gravid längre.
- Förståelig reaktion. - Men hon var redan gravid.
Jag fick inget veta förrän efter aborten.
Jag har alltid undrat vad som hände mellan er två.
Ja, det var det som hände.
När du ringde idag, sa du att du ville ha vägledning.
- Ja, det stämmer. - Har det något att göra med Lila?
- Med barnet? - Barnet?
Ja. Har det något med barnet att göra?
Jag vet inte.
Den är borta. Jag lovar, den var här.
De måste ha brutit sig in.
- Vem är du? Vad vill du mig? - Sanningen.
Jag vet inte. Namnet på checkarna gick till ett skalbolag. En återvändsgränd.
Du ljuger. Du är en lögnare och en bluff.
Du är en bluff! Du är mamma.
Du är en sökare. En soldat. Du är allt.
- Men du är ingenting. - Du vet inget om mig.
Verkligen? Jag är en man som lever som en kvinna, och du en kvinna som lever...
- Sluta. - Vad gjorde dig så hård?
- Vem arbetar du för? - Du fick mig nästan dödad.
Berätta om metallen. Om symbolerna.
Kulorna. Jag kände dem. De var nära.
Så nära.
Vi dog nästan.
Du känner det inte.
Varför känner du det inte?
Jag hatar dem inte.
De försökte döda dig. Två gånger.
De har dödat mig. De dödade Alan Park.
Och det tackar jag dem för.
De gav mig en gåva. Livet jag var rädd för att leva.
Innan det här hände, var jag en kugge i en maskin. Vanlig, undertryckt.
Hur många vågar leva det livet de drömmer om?
Möta...den riktiga rädslan av vem de verkligen är?
Inte deras hus, eller deras jobb, eller deras vanor, men deras verkliga jag.
Har du nån aning om vad jag pratar om?
Jag var en servitris.
De dödade henne med.
- Berätta om ditt labb. Var är det? - De såg till att vi aldrig visste.
Företaget plockade upp oss varenda dag.
Körde oss i en van med tonade rutor till anläggningen.
Vad är det?
Det kan finnas ett sätt att få dig att minnas.
- Vad gör du här? - Jag är ledsen, Jesse.
Ingen skuggar mig. Jag vände om, som du lärt mig.
Jesse, jag är verkligen ledsen. Bli inte arg på mig, snälla...
- Telefoner. Det är därför vi har dem. - Jag visste inte vart jag skulle gå.
Inte hit, sötnos.
- Varsomhelst, men inte här. - Jag sparkades ut från mitt fosterhem.
- Du blev, vad? - Utkastad.
De kastade ut mig för att jag slog till Kay, min fostermamma.
Jag ballade ur.
Jag började tänka på allt.
Vad som väntar oss alla.
För dem.
Jag bara...behöver prata med nån.
Jag behöver dig.
Jag tänkte att istället för att skaffa ett nytt fosterhem-
-så kanske vi kunde hitta ett ställe närmare ihop.
Som en lägenhet eller något.
Säger till John att jag slutat skolan, och...så kan vi vara tillsammans.
Jag är inte här för att sitta barnvakt. Och du ska inte tycka synd om dig själv.
Jag är inte din vän. Inte din mamma.
Och du är här...
...för att hålla John Connor borta från henne.
Gå och avsluta ditt jobb.
Gå.
Hon ljuger.
Om vad?
Vet inte, men hennes puls var upphöjd och hennes hand svettades.
Hon ljuger.
Hennes puls ökade för att du skrämde upp henne. Som vanligt.
- Vad hände med hennes ansikte? - Jag vet inte.
Hon sa inget.
- Jag kan få henne att säga sanningen. - Håll dig borta från henne.
Riley.
Riley, svara.
Öppna den. Nu.
Nya minnen kan vara förvirrande, frågan Sally ställer är viktig.
Hur tidigt berättar vi för en ny person i vårt liv att vi upplevt en abduktion?
Dr. Morris? Sarah, vi träffades på UFO konventet.
- Jag är upptagen, men boka en tid. - Ingen bokning. Det är ett nödfall.
Vad som än händer, går jag inte tillbaka till det jag var.
Lycka till.
Sitt ner.
Vem lärde dig att spela schack?
Jag själv.
- Spelade du med Dr. Sherman? - Nej.
Vi spelade andra spel. Pratande spel.
Saknar du Dr. Sherman?
Jag är designad att lära mig.
Han hjälpte mig att lära.
- Hans frånvaro saktar ner min tillväxt. - Hans frånvaro...
...är viktigare än det.
Hans värde var mer än bara hans funktion för dig.
Människor är inte som schackpjäser.
- Det spelar roll om vi lever eller dör. - Varför det?
- Alla människor dör. - Ja, det är sant.
Men våra liv är...är heliga.
- Vet du vad det betyder? - Heliga. Värda respekt. Vördnadsvärda.
Vet du varför mänskliga liv är det?
För att så få människor lever jämfört med antalet döda?
Nej.
För att vi är Guds skapelser.
Gud skapade allt.
Stjärnorna, jorden, allt på planeten.
Vi är alla Guds barn.
Är jag Guds barn?
Det är en av sakerna vi ska prata om.
Schackmatt. Jag vann.
Vill du spela igen?
Din kropp är helt avslappnad. Ditt sinne är rent och öppet.
Jag räknar ner från fem, och när jag når ett, är du i parken...
och väntar på din lift till jobbet.
- Är du redo? - Jag är redo.
5...4...3...2...1.
Var är du? Vad ser du?
Jag väntar på bänken...på fem andra personer. Vi bor alla i staden.
Alla kliver in i vanen.
Efter några kilometer...stannar vi.
Det är ett ljud.
Vid slutet av grusvägen finns ett lager.
Det är ett kontor på framsidan.
Inga fönster. Det går inte titta in eller ut.
Stör det dig?
Nej, jag gillar att inte synas.
Vanen parkerar utanför.
Föraren låser upp dörren. Vi går in.
Kan jag hjälpa dig? Jag frågade om jag kan hjälpa dig?
Din kropp är helt avslappnad, ditt sinne öppet.
Jag räknar ner från fem.
När jag når ett, är du i parken och väntar på din skjuts till jobbet.
- Är du redo? - Jag är redo.
5...4...
3...2...1.
Var är du? Vad ser du?
Jag väntar på bänken...på fem andra personer. Vi bor alla i staden.
Nu kommer den Skåpbilen.
Den närmar sig från vänster.
Vi kliver in i skåpbilen.
Den kör norrut, ut ur staden.
Det är...dunkelt. Jag kan knappt se.
- Stör mörkret dig? - Nej.
Hemligetsmakeri stör inte mig.
För jag har också en hemlighet.
Vad är din hemlighet?
Jag är inte den de tror.
Efter några kilometer...stannar vi.
- Det är ett ljud. - Vad är det?
Eileen?
Jag vet inte.
Ljudet, det...
Lita på dig själv. Sanningen finns inom dig.
- Vad hör du? - Det är regn. Varenda dag.
Men värmen... Vi är i öknen.
Det är obegripligt.
Inget är begripligt.
Vi åker på en grusväg.
Ett gupp.
I slutet av grusvägen finns ett lager.
Det är ett kontor på framsidan.
Inga fönster, kan inte se in eller ut.
Stör det dig?
Nej, jag gillar att inte synas.
Jag vet inte vilka de är.
Men det är okej, för det vet inte vem jag egentligen är heller.
Vem är du?
Jag är en servitris.
Det ordnar vi. I morgon bitti.
- Det är stängt. - Var är metallen?
- Snälla...skjut inte. - Metallen! Var är den?
Vet inte vad du pratar om.
- Vem är du? - Winston.
Jag installerar luftkonditionering? Snälla, skada mig inte.
Jag har en fru. Jag har en son.
Jag är hans tränare.
Jag är hans knatteliga-tränare.
Händerna på huvudet.
Vad finns på lagret?
Min chef hyr ut det till ett annat företag. Jag är bara montör.
Jag vet var du bor. Ring inte polisen.
Översättning: TAZ